Eva och Sebastian hittade en uppbrunnen bil.
-Och...? -Det är Anne-Maries.
Arabela! Arabela...
Det var min chef. Han överföll mig. Han hjälpte honom.
Genovese kom undan.
Jag åker tillbaka till Paris. Med nästa tåg.
Louis är i knipa. Han kan mycket väl vara död i morgon eftermiddag.
Om du nånsin vill se paret Daniel igen tar du hit min svåger.
-Jag kan inte... -Du har 24 timmar på dig.
-Kommer hon att klara sig? -Jag vet inte.
-Läget oförändrat. -Kommer hon att vakna?
De vet inte. Men jag tror inte det.
-Är det Anne-Marie? -Nej.
-En kvinna som lämnade olycksplatsen. -Anne-Marie räddade två kvinnor.
-De kollar efter andra personer. -Hon måste vara där nånstans.
De har hittat en kropp.
En oidentifierad kvinna. Ledsen, jag trodde att du visste.
-Varför oidentifierad? -Svåra brännskador.
-Jag måste se henne. -Eva, vänta!
-Hickman? -Genovese ringde. Flydde han?
-Seegers chef jobbade för honom. -Fan också!
-Var är Eva och Sebastian? -Här på sjukhuset.
-Jag är vid helikoptern om en kvart. -Ska vi jaga Genovese?
-Nej, till Paris. Louis är i knipa. -Vad är det som händer?
Berättar sen.
-Hallå! Släpp ut mig! -Gå undan från dörren!
-Låt mig gå. Min make... -Han är här med mig.
Om du inte går undan sprättar jag upp honom direkt. Undan!
Okej! Okej. Okej, jag har gått undan.
Louis? Louis... Åh, min älskade.
Louis...
Eva?
Jag kan inte öppna.
-Är det hon, Tommy? -De måste kolla DNA.
Anne-Maries mamma är på väg.
Vi måste gå nu. Kommissarien behöver vår hjälp.
Du sa att Seegers chef slog henne.
Hon har en bula, men hon känner mer ansvar än smärta.
-Hon är med den skadade kvinnan. -Bra.
-Inget är bra med det här. -Hon har nåt att göra.
Då hinner hon inte tänka så mycket.
-Kl. 13 i morgon går vår tid ut. -Eller så får vi ut krigsförbrytaren.
-Det kommer inte att hända. -Om vi inte hittar dem...
Kommer Dimitrov att avrätta dem.
Vad har Louis med den här krigsförbrytaren att göra?
Bardov är Dimitrovs svåger-
-och Dimitrov ligger bakom Louis son Étiennes död.
-Dödade han kommissariens son? -Han ligger bakom.
Vi har mindre än 19 timmar på oss och ingen aning om var vi ska börja.
Vi har en kontakt som kanske kan leda oss i rätt riktning.
-"Vi"? -Du känner honom. Lev Marianski.
-Vi räddade hans son här i Frankrike. -Kidnappningen, ja.
-Skulle han hjälpa oss? -Han är på väg.
Han kan ha en uppfattning om var Dimitrov kan tänkas gömma gisslan.
Det kan vara väldigt farligt för Marianski att hjälpa oss.
Han var tydlig med att han är medveten om riskerna.
Ni har det här kontoret till ert förfogande.
Om ni saknar nånting är det bara att ringa mig så får ni det.
-Ska du gå? -Jag måste till ICC.
Dimitrov visste att jag har fått ut Bardov ur häktet elva gånger.
-Men bara sju av dem var offentliga. -Han har en källa inom ICC-fängelset.
Så det bör åtminstone verka som att jag förbereder hans förflyttning.
Lycka till.
Dorn? Vet Louis att det är på grund av Rebecca som deras son mördades?
Om det här handlar om fängslandet av Bardov-
-och Louis inte var inblandad i det, så är det Rebecca, som åtalade honom.
-Tillsammans med dig. Inte sant? -Nej.
-Inte? -Nej, Louis vet inte det.
Och jag skulle uppskatta om det kan förbli så-
-tills jag hittar ett lämpligt tillfälle att berätta det för honom.
Tack, Hickman.
Håll dig borta.
Jag ser fram emot att leka med dig.
-Hickman. -Marianski. Fint att du kom.
Ni räddade min son.
Jag står i skuld till er, och jag betalar alltid igen mina skulder.
Jag tog med några dokument, alla handlingar som jag sparat.
Jag var Dimitrovs affärsombud. Jag hade hand om hans dokument.
-Som ett slags revisor? -Ungefär.
-Ja? -Mr Dimitrov, Marianski är på ICC.
-Är han med dem? -Ja.
-Jag visste att han var en förrädare. -De vanliga åtgärderna är vidtagna.
Bra. Mycket bra.
-Alla Dimitrovs byggnader i Europa... -Ja, det är några stycken.
Men alla lämpar sig inte för att gömma gisslan.
-Bra. -Då kan vi plocka bort en del.
Han behandlade mig illa under hela min tid där.
-Det gällde alla. Vi var som hundar. -Det här är alltså hämnden?
Låt säga att jag vill att min son ska ha en viss summa pengar.
Tillräckligt mycket för att han ska kunna börja sitt liv på ett bra sätt.
Men det går inte förrän Dimitrov är ute ur bilden.
-Du vill alltså bli av med honom? -Se till att få bort honom. För gott.
-Hur känner du dig? -Jag är yr.
-Försiktigt. -Det är ingen fara. Men hur mår du?
-Jag såg blod. -Jag högg en av dem. Med en sax.
Jag borde ha varnat dem för att bråka med dig.
Förlåt mig.
Jag skulle aldrig ha åkt tillbaka till lägenheten.
-Det var dumt och barnsligt. -Be inte om ursäkt. Vet du var vi är?
-Varför tar de oss som gisslan? -De tog väl mig för att komma åt dig.
Men varför dödar de oss inte bara?
-Det kanske de gör. -Inte än på ett tag.
-Vad menar du? -De har gett oss mat.
De vill att vi ska leva.
Du har definitivt betalat igen allt du tror dig vara skyldig oss.
-Tack. -Nöjet är på min sida.
-Vi kanske ses snart igen. -Kanske.
Tror du inte det?
Det är inte mycket som undgår Dimitrov. Han har mig under uppsikt.
Det positiva är att vad som än händer mig...
Om ni får bort Dimitrov för gott kommer min son att få det mycket bra.
Var säkra på att han är fullt kapabel att döda er chef eller nån av er.
Var skoningslösa. Och var försiktig.
-Han visste att det skulle hända. -Ska vi inte gå in?
-De lade inte ens märke till mig. -Men för säkerhets skull.
Ja. Vänta. Vänta, vänta...
-Dimitrov hade honom under uppsikt. -Det verkar onekligen så.
Men varför låta honom komma in i byggnaden och...
...och prata med oss? Han visste ju att han var här.
Han visste kanske inte att han skulle träffa oss.
Han tog sina dokument och åkte till ett ICC-kontor...
...samma dag som Dimitrov kidnappar en fransk kommissarie?
Han var inte orolig för vad han skulle berätta för oss.
-Dokumenten är nog oanvändbara. -Tillbaka på ruta ett.
Vad som helst som funkar som vapen. En lös sten, en glasbit...
-Väggarna känns inte så lockande. -Jag måste härifrån.
-Va? Ska du lämna mig ensam? -Inte längre än nödvändigt.
-Här. -Nej tack.
Jo. Bara brödet.
Är du säker på att de inte försöker döda oss med det här? Louis?
Det här skulle kunna vara...
Ta den här.
Vänta!
Släpp ut mig! Hallå! Släpp ut mig härifrån!
INTERNATIONELLA BROTTMÅLS- DOMSTOLENS FÄNGELSE
Håll huvudet kallt och släpp inte garden. Var på din vakt.
-De tar ner Bardov nu, sir. -Tack.
-Har ni tagit in alla dessa män? -Inte alla.
-Är de krigsförbrytare? -Nej, vissa är bara anklagade.
De har inte ställts inför rätta än.
Om de fälls hamnar de i ett riktigt fängelse.
Jag har aldrig trott på ondska, men...
-Har du läst Joseph Conrad? -Nej, sir.
"Att tro på en övernaturlig källa till ondska är inte nödvändigt."
"Människan själv är i stånd till alla former av ondska." Han skrev det.
Ursäkta.
-Var Marianski till nån hjälp? -Han är död.
-Herregud. -Han sköts ner utanför vår byggnad.
-Han visste det. -Han sa att han var skuggad.
Pratade ni med honom?
Ja, de sköt honom efter att vi hade pratat.
-Åh, herregud. -Dimitrov lät honom prata med oss.
De kunde ha dödat honom innan.
Dimitrov var lugn eftersom Marianski inte kunde veta var han gömmer dem.
-Kanske i en ny byggnad. -Från de senaste två åren.
Precis vad jag behövde få veta. Tack, sir.
Vi letar efter en fastighets- transaktion från de senaste två åren.
De senaste två åren har han mest gjort sig av med saker.
Han löser in allt. Det enda han har köpt är en fotbollsklubb från London.
-Fotbollsklubb? -"Soccer", heter det hos er.
Jag vet vad det är. Fick han en arena med på köpet?
Black Tiger-stadion i Edgeware.
Vi behöver hjälp av nån från London- polisen, nån betydelsefull person.
Sir?
-Dorn, sir! -Va?
Förlåt, men ni sa-
-att om jag fick ett samtal från Dorn på ICC skulle jag kontakta er genast.
Äh, käften!
-Hörde jag dig sjunga? -Dorn, din gamle knöl!
-Du ringer mitt i min karaokesession. -Är du uppskattad?
Publiken älskar mig! - Ni jublade just åt nån som sjöng Spice Girls!
Du är inte den som ringer för lite småprat. Vad kan jag göra?
Jag behöver hjälp med en sak.
-Vittoria, Berger, McConnell. -Miles Lennon. Välkomna till London.
-Sätt dig i stolen där. -Ja, sir.
-Vem är han? -Tack.
-Var det allt? -Ja.
-Gjorde jag fel? -Nej. Du är perfekt.
Vänta utanför. Och glöm inte mina förhållningsorder.
Jag ville se er samtidigt för att försäkra mig om att ni är lika stora.
Varför behöver du en kopia av mig?
-Din svåger håller personer fångna. -Vad berör det mig?
Han tänker släppa dem om jag hjälper dig att fly.
-Va? -Han vet att jag tagit ut dig förut.
Han känner till varenda gång.
-Den jäveln vill döda mig. -Just precis.
Hur kan jag hjälpa till?
Välkomna till Scotland Yard. - Grabbarna och tjejen är från ICC.
De måste rädda sin ledare och hans fru från en rysk gangster.
Påminn mig om att skriva en opera om detta. - Du skriver väl inte upp det?
Några här är lite godtrogna, men de är fenor på sina jobb.
Taktik, kommunikation, kontraspionage. Invig dem i ärendet.
Vi har tittat på övervakningsbilder från stadion.
Det har varit aktivitet där, men inte de senaste tolv timmarna.
-Har ni sett kommissarien? -Ett par bilar dök upp.
Några män omringade en person och förde snabbt bort honom.
-Hur många? -Minst tio som gick in och ut.
-Oklart hur många som finns därinne. -Är det här stadion?
Ja, men ritningarna är gamla och byggnaden är i dåligt skick.
-Ingen vet hur det ser ut där under. -Dåligt skick? Ser ju för jävligt ut.
-Du är McConnell, va? -Ja...
-Nordirland. Jag känner din familj. -Hur då?
Det vet du nog.
En fråga kvarstår. Ingen av dem syntes ju på kameran.
-Är ni säkra på att er chef är där? -Nej.
-Det är det enda rimliga stället. -Vi kan inte göra en räd utifrån det.
-För att du ogillar mig? -Vi har ont om tid.
Jag är medveten om det, men jag behöver saklig information.
-Jag kan fixa dit kameror. -Har du med dig dem?
-Några stycken. -Kan du ordna det?
Vi behöver tillgång till omgivande byggnader och ett prickskyttegevär.
Släpp ut mig!
Skrik hur mycket du vill. Ingen hör dig.
-Dra åt helvete. -Jaså, du har humör.
Uppskattas det av din make?
Det tror inte jag. Jag tror inte att han uppskattar dig över huvud taget.
-Fan ta dig! -Fan ta mig?
Varför tror kvinnor som du att de är så mycket bättre än en man som jag?
Du kommer att älska det här, men bits inte vad du än gör.
Du ska dö.
Du står på tur.
-Kommer kamerorna att funka? -Sebastians prylar funkar alltid.
-Det lär bli skoj. -Jag tänkte på en sak.
McConnell... Han är en bra person.
-Hur länge har du känt honom? -Sex månader.
Och du tror att jag inte känner hans rätta jag. Lustigt.
Han är bra på de sätt som räknas.
-Har du besvär? -Inte mer än vanligt.
-Är du påverkad just nu? -Så diskret.
Vi ska konfrontera beväpnade miss- tänkta. Jag vill ha koll på läget.
-Jag tar smärtstillande, men svagare. -Kodein i stället för morfin.
-Jag har kollat upp dig. -På vilken sajt finns min journal?
-Dorn förvarnade mig lite också. -Precis som när det gäller Tommy:
-Ibland har man olika uppfattning. -Han sa att jag skulle lita på dig.
Räcker det?
Du vet hur det känns att ge allt för en institution som sen bedrar dig.
Men vet du hur det känns när nån tror på en?
Och dessutom ger en åter det man trodde man hade förlorat för alltid?
En strimma hopp mitt i all förtvivlan.
En dag ska jag berätta vad Dorn gjorde för mig under Falklandskriget.
Men just nu så... Ja, hans ord är tillräckligt för mig.
Jag har känt till familjen McConnell under nästan hela mitt yrkesliv.
Tro mig, ingen av dem är "bra på de sätt som räknas".
AMSTERDAM, NEDERLÄNDERNA
-Vad ger honom rätten att döma mig? -Han har en poäng.
Han hade väl en del kontroverser med din familj...
-Försvarar du honom? -Jag får frågor om min pappa.
-Det är ändå fel. -Men det händer.
Då så! Jag undviker helst att ha Belfast-killen beväpnad bakom mig.
-Det går bra även framifrån. -Jag skojade. Nu hämtar vi er chef.
Häng upp honom. Av med den där!
Så ja.
-Kamerorna är inuti patronerna. -Du skämtar.
-Vi har testat dem. -Det finns bara ett problem.
Vinden.
2:a fallskärmsjägarbataljonen, Falk- landskriget. Var lärde du dig skjuta?
Pappa lärde mig - att skydda oss från er.
Tommy, vinden mojnar.
-Bravo. -Hoppas att vi får nån bild.
Kolla.
Seeger? Seeger?
-Förlåt. -Vet ni vem jag är?
Givetvis. Polisintendent Jonkers.
Vi har hittat er chef, Bergen.
-Har ni gripit honom? -Han sköt sig själv.
-Är han död? -Skammen blev för svår.
Att bli tagen som gisslan... Så kommer rapporten att lyda.
-Han hjälpte en fånge att fly. -Han är död nu.
-Men det där är inte sant. -Det polisen säger är sant är sant.
Vår lilla avdelning har inte råd med en skandal.
Seeger?
-Tack. Det var ett klokt beslut. -Sir? Var är han nu?
På bårhuset, men tänk inte på det. Gå hem och vila. Det förtjänar ni.
Bardov släpps villkorligt. Michel Lechnya Dorn, ICC.
Handlingarna är i ordning.
Han går nu.
Spänn fast honom.
-Ja. -Jag har Bardov.
Jag sms:ar dig en adress i Belgien. Det tar några timmar att ta sig hit.
Sväng upp här när du kommer fram så ser du min bil.
De är där om tre timmar.
Jag vill att ni dödar alla som kommer dit. Alla.
-Det här är den sista. -Tack. Jag behöver lite extra press.
Vi har fortfarande inga spår och tiden går.
Vinden mojnar.
-Vad fan är det där? -Jag vet inte.
-Det är han. -Han lever.
-Knappt. -Jag behöver lite tid.
-Vi har ingen tid. -Om vi agerar nu fattar Dimitrov.
-Då fortsätter han att gömma sig. -Hur mycket tid behöver du?
30 minuter, sen är allt det här över, för alltid.
Vi ska göra vårt bästa, men han kanske inte klarar sig i 30 minuter.
-Är det här polisen, självmordet? -Självmord?
Nej, han dödades visst i tjänst. Blev tagen som gisslan eller nåt...
-Ett självmord utan skottskador? -Jag vet inget om nåt självmord.
Men de vill inte ha nån obduktion.
Det polisen säger är sant är sant...
Det här är slutet.
Men innan det tar slut ska jag tillbringa lite tid med din fru.
-Jag vill att du ska veta det. -Om du rör min fru dödar jag dig.
Det var roligt sagt.
-En av dem slog just kommissarien. -Vem? Han ska få sig nåt.
Han med blodigt ansikte.
-Vi måste sticka. -Vad händer?
Kommissarien tog sig loss.
-Ja, Hickman? -Vi måste förflytta oss.
Rädda dem.
-Lennon! -Grabbar, dags att jobba.
Fort!
Hickman och McConnell åt höger. Resten följer med mig åt vänster.
BRECHT, BELGIEN
-Vi är här nu. -Ett nöje att göra affärer med dig.
-Det finns inget nöje i det här. -Tråkigt att höra.
-Du tog ett barn. -Jag ville göra nåt som märktes.
Familjen Daniel var din svaga punkt. Pojken hamnade i skottlinjen.
Hej då, Dorn.
TULA, RYSSLAND
Det är slut nu.
-Hur... -Det finns fjärrstyrda fordon.
-Hur hittade du mig? -En satellit har spårat dig ett tag.
Vi har återfunnit Louis och Rebecca. Bardov sitter inlåst.
Lyssna här.
Jag ville göra nåt som märktes.
Familjen Daniel var din svaga punkt. Pojken hamnade i skottlinjen.
Du kan överlämna dig till polisen för mordet på Étienne Daniel.
Överlämna mig?
Dorn, du är i mitt land.
Hur ska du kunna få mig över nån gräns? Jag äger den här regionen.
Det vore mer riktigt att säga:
"Min svåger äger alla kriminella i Tula med omnejd."
Jag erbjuder dig skydd från dem.
Genom att gripa mig? Min svåger förråder sina egna. Hans dagar är räknade.
En sista gång: Följ med mig nu, så får du leva vidare.
-I annat fall har du ingen säkerhet. -Far åt helvete.
Om du tror att du kan lämna Ryssland är du lika dum som du är gammal.
I morgon är jag ännu äldre, men det är inte du.
Ett samtal bara, Dorn! Ett samtal, så kommer du aldrig härifrån.
Aldrig!
Jag visste att du skulle komma, Carl. Tack.
Nån undrade om jag visste hur det känns att ha nån som tror på en...
...när ingen annan gör det.
-Vilken dag, va? -Ja.
Bra jobbat, allihop.
ICC, Hickman.
Är du säker? Ja. Tack.
Anne-Maries mamma åkte till bårhuset med de färdiga DNA-proven.
-Redan? Hur kunde det gå så snabbt? -Hennes mamma var läkare.
Anne-Marie utreddes för autism som liten.
-Så DNA:t är alltså... -Det är samma.
Så kroppen är Anne-Marie?
Kroppen är på väg till Frankrike nu.
-Jag glömde min telefon. -Vi ses där.
-Hej. -Hej.
Förlåt, jag glömde telefonen.
-Är allt lugnt? -Ja då, jag mår bra.
Hon skulle ha blivit nåt speciellt.
Hon var smart.
-Hon ställde många frågor. -Bra frågor.
-Rätt frågor. -Ja. Jag vet.
I början, när den här gruppen bildades...
...frågade Louis om jag ville känna mig som en polis igen.
Det ville jag. Till största delen.
-Till största delen? -Den här delen kunde jag vara utan.
Den där man förlorar nån.
Jag antar...
...att vi alla var rätt ensamma när kommissarien förde oss samman.
Jag var det.
Sebastian, Tommy...
-Du hade ditt eget. -Det är en underdrift.
Det han menade med...
...att "känna sig som en polis igen", var kanske att få tillhöra en familj.
I en familj förlorar man människor ibland.
Men inte ensam.
Ja. Kanske.
Ska du inte följa med oss och ta ett glas? För Anne-Marie.
Okej.
-Jag kanske kan kalla dig Carlton nu. -Eller inte.